Det kommer en storm och ni är i mitten av allt.
Han vill att vi ska fortsätta. Rädda folk, jaga saker.
-Familjeföretaget, du vet. -Vi måste rädda så många vi kan.
Du och jag har sett saker som ingen annan har.
Om det är övernaturligt dödar vi det.
-Nej, bara om de är onda. -De är likadana, Sam. De är omänskliga.
-Vi lever ett skumt liv. -Det menar du inte...
-Vi är vilse. -Nej, det är en genväg.
-Vi har inte sett en enda bil på vägen. -Jag vet hur man läser kartan.
-Vi vänder och frågar någon på bensinmacken. -Det var 40 minuter sedan. Glöm det.
Det här grälet känns lite uråldrigt.
-Män kan fråga efter vägen nu. -Nej, det går inte. Jag vet var vi är.
-Och var är vi? -Highway 99.
99 sa du?
Det kanske blev den mer sevärda rutten istället.
-Vi sitter fast i bilen på vår årsdag. -Jag vet. Jag är ledsen.
-Jag ska fixa till det. -Sluta. Jag är arg på dig.
-Kom igen, Molly. Du älskar mig. -Nej, för du är ett svin.
-Jag menar det, David.
Är det någon här?
Det är du... Du är okej. Jag såg dig inte.
Är du skadad?
Översättning: maingate Undertexter.se Översättargrupp
© 2007 www.Undertexter.se
Ni måste hjälpa mig!
Lugna ner dig. Berätta vad som hände.
Vi körde av vägen och när jag vaknade var min man borta.
Jag letade efter honom men mannen från gatan började jaga mig.
Såg han ut som att han lekt med gräsklipparen?
Hur visste du det?
Jag gissade bara.
-Vad heter du? -Molly McNamara.
-Det är nog bäst om du åker med oss. -Det går inte. Jag måste hitta David.
Vi för dig i säkerhet först, sen letar jag och Dean efter din make...
Jag åker inte utan honom.
Ta mig tillbaka till bilen, är ni snäll.
Självklart.
Den är där borta.
Jag förstår inte.
Jag är säker på att det var här. Vi körde på det där trädet.
Det stämmer inte.
-Vi måste dra Dean. Greeley kan dyka upp. -Vad ska du säga?
-Sanningen. -Hon kommer bara att springa iväg.
Jag vet att jag kraschade in i det trädet. Vem kan ha tagit bilen?
Ni måste tro mig.
Vi tror på dig, Molly, men det är därför vi vill få bort dig härifrån.
Men David då? Något måste ha hänt. Jag måste få tag på en polis.
Bra idé. Vi tar dig till stationen på en gång. Följ med oss.
-Vi skulle ha varit i Lake Tahoe. -Du och David?
-Det är vår 5-årsdag. -En sån dag...
Alldeles innan grälade vi om något jättedumt.
De enda gångerna vi grälade var i bilen.
Jag vet hur det är...
Det sista jag sa till honom...
Jag sa att han var ett svin.
Tänk om det var det sista jag sa till honom.
Vi ska ta reda på vad som hände med din man. Jag lovar.
-Rörde du...? -Nej.
Jag var rädd för det.
Den här låten.
Den spelades när vi körde av vägen.
Ho....är...mi....
Hon är min...
Håll i er.
Vad gör du?!
Var det...
-Vad fan hände? -Oroa dig inte. Allt kommer att gå bra.
Du skulle inte ha sagt det där.
Jag tror inte att han vill att hon ska åka.
Det här händer inte.
Lita på mig. Det händer.
Tack för allt men jag klarar mig nog.
-Molly, vänta. Lyssna på mig. -Låt mig vara. Håll er borta!
Vi hittade dig inte av en slump.
-Vad pratar ni om? -Vi kom hit för att jaga.
Vad för något?
Spöken.
-Så diskret sagt(!) -Ni är galna.
Lika galet som en uppskuren man som bara försvinner?
Du vet vad du såg.
Vi tror att han heter Jonah Greeley.
Han var bonde och dog på den här vägen för 15 år sedan.
Sluta.
På årsdagen av hans död hemsöker han den här vägen. Det är därför vi är här.
Vi försöker stoppa honom.
Jag antar att det var spöket som tog min bil också.
Galnare saker har hänt.
Jag är inte van med galenskap. Jag hämtar polisen själv.
-Du kommer nog inte att komma långt. -Vad menar du?
Vår plan var att få bort dig men det funkade tydligen inte.
Vi säger sanningen.
Greeley tänker inte låta dig lämna den här vägen.
-Ni menar allvar med det här. -Dödligt allvar.
Varje år hittar Greeley någon att straffa för det som hände honom.
-I natt är det du. -Men jag har inte gjort något.
Det spelar ingen roll. Vissa andar ser bara det de vill se.
Så ni menar att Greeley tog min make?
Vi ska hjälpa dig, Molly.
Men först måste du hjälpa oss.
Hjälpa er? Hur då?
Det var här jag såg honom.
Det var nog hans jaktstuga.
Det verkade vara en trevlig kille.
-Inga gravstenar utanför. -Letar ni efter hans grav? Varför?
Så vi kan gräva upp, salta och bränna liket.
Så klart...
-Anden försvinner då. -Och David?
Det hjälper er båda om det nu finns ett lik.
-Hur hittar vi liket då? -Hans fru tog hand om kroppen.
Hon försvann spårlöst men hon kanske tog honom hit men de har 1000 hektar land...
Ni är som Ghostbusters.
Förutom kläderna. Vi bör nog skynda oss för solen går upp snart.
Vad letar vi efter?
Greeleys hus. Han kanske är begravd där. Kolla efter stigar eller vägar.
Molly
Hjälp mig
-Är du okej? -Vad har den jäveln gjort med min man?
Ta det lugnt. Du kommer att se honom igen.
Följ den kusliga tegelvägen.
Skjuter den där saken grovsalt?
-Det räcker alltså med vanligt salt? -De enkla botemedlen är de bästa.
I de flesta kulturer är salt symbolen för renhet som stöter bort det orena.
Det är därför vi slänger salt över axeln.
Varför kan det inte vara ett fint hus för en gångs skull?
-Fanns det gravstenar utanför? -Är det någonsin så enkelt?
Kolla på övervåningen om det finns något som visar var han är begravd.
Titta på det här.
Det är Greeley och hans fru.
Det är ett kärleksbrev han skrev till henne.
Det är vackert skrivet.
Jag förstår inte hur han förvandlats till det där monstret.
Andar som Greeley är som sårade djur.
Vilsna och känner stor smärta. Ibland attackerar de bara.
-Varför är de här? -En del av dem vill stanna.
Deras kvarlevor kanske...
-Eller något ouppklarat. -Ouppklarat?
Det kan vara hämnd, kärlek eller hat.
Vad det än är håller de sig kvar.
Utan att släppa taget... De blir fångade.
De återupplever samma tragedi om och om igen.
-Tycker du synd om dem? -De var inte onda människor.
Många var goda men något hände med dem.
Något de inte kunde kontrollera.
Sam får alltid lite J. Love Hewitt- känslor när det blir så här.
Jag gillar de inte och hittar inte på ursäkter åt dem.
Det fanns inget nere. Har ni hittat något?
Bara alla deras kvitton och post.
Jag kollade igenom några men inget om en grav.
Det är något bakom.
Det är låst från insidan.
Det luktar gammal tant här inne.
Det förklarar saken.
-Nu vet vi var hon tog vägen. -Hon ville inte leva utan honom.
Hjälp till, Dean.
Jaså?
Vad ska du göra?
Vi kan inte lämna henne så här. Hon måste begravas riktigt.
Om Greeley också får vila... Vad händer med dem?
-Det är bortom vår lönegrad. -Jagar ni dem utan att veta vad som händer?
De kommer inte tillbaka. Det är det viktiga.
Efter de har släppt taget försvinner de bara.
Förhoppningsvis till ett bättre ställe men vi vet inte.
-Det vet ingen. -Vad händer när ni bränner benen?
Min pappa sa att det var då spöket dog men...
Ärligt talat så vet vi fortfarande inte.
Det kanske är därför vi håller så hårt vid livet.
Även de döda.
-Vi är rädd för det okända. -Jag är bara rädd för att förlora David.
Jag måste se honom igen.
Det måste jag.
-Vi borde berätta om hennes man. -Det går inte.
Det är grymt att låta henne längta så här.
Det är för hennes bästa.
-Vi håller oss till planen sen berättar vi. -Berättar vad?
Vad är det ni inte berättar för mig?
Ni vet vad som hände med David.
Vad?
Berätta inte för det förstör vår jakt? Ni bryr er inte om mig eller min man.
-Det är inte sant. -Jaså?
Berätta vad det är då.
Han kommer.
Stanna med henne.
Hon är min
Han har Molly!
-Killen är ihärdig. -Vi måste hitta Molly.
Vi måste hitta Greeleys ben och vi har två timmar på oss innan soluppgången.
Vad har du?
Den 6:e februari 1992. Två veckor innan olyckan, va?
Det är jaktstugan men jag tror att det står ett träd där de står på bilden.
-Jag skulle ha tänkt på det. -Vad?
Det är en gammal sed att plantera ett träd på en grav.
Du är som ett vandrande uppslagsverk av skumma saker.
Ja, jag vet.
Var är David? Vad har du gjort med honom?
Du borde inte bekymra dig om honom.
Du borde bekymra dig om dig själv.
Jag har inte gjort dig något.
Jag vet om din fru. Det hjälper inte att skada mig.
Min fru är borta.
Allt jag har kvar är att göra dig illa.
-Snälla, släpp mig. -Släppa dig?
Du kommer inte att gå härifrån. Aldrig någonsin.
Hämta Molly.
-Tack Gud. -Kalla mig Dean.
Jag börjar bli riktigt förbannad på honom.
Skynda dig, Sam!
Det har varit en lång natt, älskling.
Dags att ta dig härifrån.
Jag åker ingenstans förrän ni berättar vad som hände med min man.
Jag har letat efter honom hela tiden och ni har vetat.
Ni visste att Greeley dödat honom.
Han är död.
Nej, Molly. David lever.
-Är du säker? -Ja.
Vi tar dig till honom.
Han är där inne i det där huset.
Jag förstår inte.
Det kommer du att göra.
Det där är inte...
Det kan det inte vara.
Vad är det som händer?
Vem är det där?
Davids fru.
Jag är ledsen, Molly.
För 15 år sedan körde du och din man på Jonah Greeley.
-David överlevde. -Vad menar du?
Det är inte bara en ande som hemsöker Highway 41 utan två.
Jonah Greeley och du.
Varje år de senaste 15 åren har du dykt upp där.
Det kan inte vara sant. Det var vår årsdag. Den 22:a februari...
1992.
Det är 2007 nu, Molly.
-Berätta om Highway 41. -Fem dödsolyckor. Alla skedde samma natt.
-Död zon? Fantomliftare? -Inte riktigt.
Alla säger samma sak. En kvinna som blivit jagad av en man täckt i blod.
Två spöken?
Tragisk olycka dödar två på Highway 41
-Var är Molly begravd? -Inte någonstans.
Hon kremerades.
-Inte bränna hennes ben med andra ord... -Vad är det som håller henne kvar?
Vissa andar ser bara det de vill se.
-Ni måste hjälpa mig! -Jag tror inte hon vet att hon är död.
-Snälla, öppna! -Ta det lugnt. Berätta vad som hände.
-Vad ska du säga? -Sanningen.
Hon kommer bara att springa iväg.
Vissa andar släpper inte taget.
-Greeley då? -Varje år straffar han någon för sin död.
Han jagar och torterar dem.
Varje år är den personen du.
-Men jag kommer inte ihåg något. -Du kan inte se sanningen.
Så det är därför han håller mig kvar på vägen.
För att jag dödade honom.
Jag dödade oss båda.
Varför berättade ni inte på en gång? Varför väntade ni till nu?
Du skulle inte ha trott oss.
Och så behövde ni mig som bete.
Vi behövde dig.
-Vi tog med dig hit så du kan gå vidare. -Nej, jag måste berätta för honom.
Berätta vad?
Att du älskar honom? Att du är ledsen?
Det vet han redan.
-Vi kan inte hindra dig från att gå in... -Men du kommer att skrämma livet ur honom.
David har redan tagit farväl. Nu är det din tur.
Det här är något som du har ouppklarat.
Vad ska jag göra?
Släpp taget. Om David och allt.
Om du gör det tror vi att du går vidare.
Men ni vet inte var.
Nej.
Men du hör inte hemma här, Molly. Har du inte lidit tillräckligt?
Det är dags.
Det är dags att fara.
Hon var inte så pjåkig... För att vara ett spöke.
Tror du att hon kommer till ett bättre ställe?
Jag hoppas det.
Det får vi aldrig veta förrän vi själva lämnar in.
Det spelar ingen roll, Dean.
Hopp är hela grejen.
Okej, Haley Joel. Dags att dra.